Веселин Ханчев
Съветска земя

chitanka.info

Разсъмна се. Изскочи трена

из мрака, сякаш из тунел,

и в миг видях те, озарена

в дима, пердета сини сплел.

Към мен, в стъклото на купето,

хвърчаха вятър и искри,

и ниви, свършващи в небето,

и черни в утрото гори,

и път, в чиито коловози

кръвта на изгрева пълзи,

и кротко пушещи колхози

сред хороводи от брези;

прехвръкнаха девойки боси,

един оранжев камион,

една жена, която носи

ведро по мокрия перон,

заводски зид, звънтящи жици,

войници, късче синева

и в синевата — ято птици…

Ти бе това, ти бе това.

Сурова и обикновена,

величествена и добра,

с гори ми махаше край трена

и гледаше ме с езера,

хвърчеше, идеше насреща

задъхана и без да спреш,

и сякаш в парата гореща

усещах твоя дъх горещ,

и твоите версти извървяни

не чезнеха зад моя трен,

ти идеше, за да останеш,

побрана цялата у мен.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.